През 1942, ръководителя на SS Хайнрих Химлер започна "Операция Райнхард".
Окончателното решение на Нацистка Германия по"еврейският въпрос".
3 лагера на смъртта бяха изградени със строго секретна заповед.
Тези лагери, всички в Източна Полша, бяха Белзек,
Треблинка и най-секретния Собибор.
Собибор. На 14-и октомври 1943 тук се случи най-голямото и успешно
затворническо въстание през втората световна война.
Филма е посветен на това събитие.
БЯГСТВО ОТ СОБИБОР
Translation ZALMEN BEHAR
- Говори ли с тях? - Да, Леон.
Но те въпреки това ще го направят.
- Леон, Леон... - Какво става?
Ние сме разпределени на зеленчуковия участък днес.
Докато вие сте на гарата, ние ще действаме.
Ние правихме тази ограда, това е нашият шанс.
Посред бял ден през минното поле? Това е лудост, няма да успеете.
Имаме решителност сега. Кой знае дали ще го направим утре.
Леон, ще го направим, никой не може да ни спре.
Късмет.
Бързо! Бягат!
Това е просто една малка тренировка по мишени.
Не искам тук никакви проблеми днес.
Ясно ли е? Заемете местата си. Разпръснете се.
Внимание, евреи от ЖП бригадата.
Както винаги, очаквам от вас да бъдете усмихнати, когато влака пристигне.
Спомнете си, ние посрещаме тези хора.
Така ще мине гладко.
Ако има проблеми като вчерашния, ако хората се паникьосат или опитат да бягат,
нека да ви напомня, че ще бъдете убити.
Вода! Дайте ми вода!
Помнете, трябва да се държим заедно.
Движете се!
Ти! Ти, върни се! Върни се, казах!
- Трябва да оставиш багажа си. - Не!
Остани до мен.
Ако искате да останете заедно, изпълнявайте доброволно.
Когато ви попитат, кажете им, че имате професия.
Тишина! Тишина!
Останете на място и млъкнете.
Вие ще бъдете разделени на две групи, само временно.
Жените и децата от тази страна, мъжете и момчетата,
на 14 или над тази възраст, от другата.
На тези от вас, които са болни или твърде слаби за да ходят,
ще им бъде указано съдействие.
Оставете багажа си, ще ви бъде донесен по-късно.
Сега, движете се възможно най-бързо. Движение!
Шломо, Мойше...!
Мамо, той каза, че ще бъдем заедно отново съвсем скоро.
Да, съвсем скоро. Целуни сестра си. Мамо, от коя страна да отида?
Не се и опитвайте. Мърдайте! Назад!
Качете всички болни. При каруцата, насам!
Гледай...
Виждаш ли, как разпръсквам това? Зрънце по зрънце.
Това е, което ще се случи с вашия гаден Райх.
Ще изчезне като летяща прах и преминаващ пушек.
Не.
Ти стои тук и не мърдай докато не ти кажа
Тишина!
Искам всички да ме слушате внимателно. Вие пристигнахте в Собибор.
Вие сте в Източна Полша. Това е трудов лагер.
Ние ви докарахме тук за да работите.
Ще работите усърдно, но тежката работа е добра за душата.
Значи в действителност, ние сме ваши благодетели.
Ще бъдете подслонени, ще бъдете нахранени. Всичко, което искаме е вашето съдействие.
Ако си вършите работата, няма от какво да се страхувате.
Ще ви раздадем пощенски картички. Пишете на вашите роднини
приятели и им кажете, че сте пристигнали благополучно.
Ние ще ги изпратим. За нещастие, има
За нещастие, има сведения,
че в няколко трудови лагера има петнист тиф.
Ние не искаме петнист тиф в Собибор. Затова,
първо ще бъдете закарани до помещенията за къпане
където всеки от вас ще вземе горещ душ.
Естествено, мъжете и жените ще се къпят отделно.
Жените ще бъдат подстригани преди да се изкъпят
Докато се къпете, вашите дрехи ще бъдат дезинфекцирани.
Запомнете, колкото по-добро е поведението ви,
толкова по-лесен ще е вашият престой тук.
Хауптшарфюрер Вагнер, Обершарфюрер Френзел
Имам нужда от опитни обущари и шивачи. Има ли някоя квалифицирана шивачка?
Ето тук. Аз съм шивачка. - Къде си работила? Колко време?
Във Варшава за 2... не 2,5 години в магазин за облекла, "Белоскис".
- Правих корекции на дрехите. - Добре, излез напред.
- Аз съм шивачка. - Излез напред.
Има ли някои първокласни обущари? Някакви шивачи?
Аз съм обущар, господине.
Много добре. Излез напред.
- Квалифицирани шивачки? - Тук, господине. Аз съм шивачка.
- Това твоя син ли е? - Да. -Не, не мога да те използувам.
- Аз съм шивачка. - Излез напред.
Имам нужда от опитни обущари. Някои шивачи? -Господине, аз съм златар.
Вижте, аз съм го правил това.
Това са моите инструменти, господине.
Добре, излез напред.
И господине, моя брат... Той също е златар.
Той ми помага. Можем да правим всякаква бижутерия.
Добре, излез напред.
Господине, ами баща ни? - Без него. Остани тук, ще се върна.
- Още шивачи? - Аз съм шивач, господине.
Откъде? -Бялисток, господине. Много опитен. Вижте.
Добре, излез напред. Някой друг?
Жени и деца! Следвайте ме!
Мъже и момчета! Движение!
- Със съпруга си ли дойде тук? - Не, не съм омъжена.
- Казвам се Бажли. - Аз съм Лука.
Аз съм Наоми. Моя съпруг се бори заедно с партизаните.
Хайде! Побързайте!
Влизайте!
Аз съм Самуел.
Добре дошъл. - Аз съм Ицхак.
Ние работим тук за SS и техните украински пазачи
- Откъде знаеше, че съм обущар? - Не знаех.
Ами ако бях магазинер, или нещо такова?
Щях да те науча.
Тук това се случва през цялото време. -Тогава, защо ми каза да изляза доброволно?
Защото изглеждаш като някой, с който мога да се разбирам и това е важно в Собибор.
От къде идваш?
Елате, елате! Влезте! Елате.
Чакайте там!
- Какво ще правим сега? - Той каза да чакаме.
Някой ще ни каже.
Не позволяват да има бебета тук вътре.
Помогнете ми...
Елате!
Останете вътре. Не излизайте по никаква причина.
Това е заповед на сержант Вагнер. Разбрахте ли?
Виж! По пътя там. Прилича на огън. Чудя се какво ли е това.
Щом изглежда като огън, тогава вероятно е огън. Звуча като дядо.
- Какво ли гори? - Кой знае.
Какво става? Това не е стандартната проверка.
- Налице. - Налице.
Проверката е извършена, Хер Хауптшарфюрер.
Има нещо, което изглежда не разбирате,
затова ще ви го обясня.
Нашият комендант иска да бъда съвсем ясен,
че той е отговорен за вас. За всеки и всички вас тук.
Нещо като голямо семейство.
Днес 3 члена от това семейство решиха,
че не искат да бъдат с нас тази вечер и никога вече.
Ние не можем да позволим това да се случва, нали така?
Докарахме обратно тези трима глупави мъже, да бъдат с всички нас тази вечер.
Разберете съобщението, което тези трима евреи ви носят.
Няма бягство от Собибор.
Има само смърт за тези, които са достатъчно ненормални да опитат.
Никои от вас да не забравя никога това.
Разпръснете се!
- Леон, защо ли не те послушаха? - Те не можаха да понасят болката повече.
Говорим през цялото време за бягство и не правим нищо.
Може би е истина. Може би няма шанс.
Не, все още мисля, че има начин. Но не така.
Трябва да има организация, трябва има търпение
и някои нови хора чиито дух все още не е пречупен.
Да, искам шанс да избягам. Да бъда свободен или поне шанса да умра опитвайки се.
По-добре да се избяга и живее. Това ще е истинско отмъщение.
Това е комендант Райхлайтнер. Покажи на коменданта твоя портфейл.
- Това е много хубаво. Ти ли го направи? - Да, господине.
SS. Инициалите са подходящи. Какво означават?
- Моето име, г-не. Шломо Шмайцнер. - Можеш ли да правиш пръстени?
Да г-не. Мога, ние можем да правим всякакъв вид бижутерия.
Покажи ми какъв монограм би направил за мен.
Мога ли да седна, господине. - Да, седни.
Инициалите, г-не? - FKR Франц Карл Райхлайтнер.
Можеш ли да направиш това за мен? - Да г-не, но имам нужда от злато.
Това достатъчно ли е?
Погрижи се тези момчета, да получат храна и одеяла.
Г-не, нашите дрехи... смърдят.
- Всичко и всеки в Собибор трябва да е спретнато и чисто.
Нека си изберат това, което искат от сортиращите бараки.
Да, Хер комендант.
Г-не, моите родители... - Тихо!
Нека момчето да говори.
Родителите и моята сестра дойдоха тук с нас.
Моля ви. Кога мога да ги видя?
Не се безпокой за тях. Те работят на полетата. Те са добре и щастливи.
Обещавам ти, че скоро ще се присъединиш към тях.
Как смее да крие бебето тук. Могат всички ни да убият за това.
Трябва да го махнеш от тук.
Къде да го остави? Какво щяхте да направите ако бебето беше ваше?
Вагнер е.
Добро утро, дами.
Имам нужда от някой, който да се грижи за зайци. Има ли някой с опит?
Аз имам.
Стани! Къде се научи? - У дома.
Ние отглеждахме зайци и пилета. Майка ми ги продаваше на пазара.
Имаш вече нова работа.
- Оберкапо, покажи й. - Ела.
Един съвет. Не ядосвай Вагнер. Тези нацисти често откачат. Той е най-лошия.
Как се казваш? - Лука.
Лука. Преди няколко дни видяхме само гърба на жената, която отглеждаше зайците.
Оттогава не сме я виждали. Сержант Вагнер уреди това.
Зайците са храна за SS. Те обичат техния Хазен-Пфефер.
Не е зле, да внимаваш какво правиш.
Оберкапо? Това означава ли, че си отговорен за всичките капо?
- Да. - Ти евреин ли си?
Всичките капо са. Тук има само евреи.
Евреин и работиш за нацистите?
Нямам по-голям избор от теб. - Но ти носиш камшик.
Изберете си дрехи!
- Естер! Капо! - Ако те хванат с това, си мъртва.
И ще убият и мен също. Така че не застрашавай моя живот.
Достатъчно рискувам вече, като не те издавам веднага.
Не знам как да ти благодаря.
Откъде идват всички тези дрехи? - Тихо! Без въпроси!
Взехте това, от което имате нужда.
Връщай се да работиш, мързелив буклук! - Добре казано, Капо.
Сега, дай ми твоя камшик.
Върши си работата.
Върнете се да работите! Всички! Хайде! Хайде!
Мислиш ли...
- Къде са всички жени и деца? - Ида! Гледай.
Как го намери? - Сложи го в супата.
Водка!
Хайде! Натъпчете се точно пред нас! Не ви ли е срам!
Големия гадняр Капо Порчек.
Кой пазач подкупи за да получиш храна за теб и твоята курва?
- За твое добро, млъкни! - Дай ми тази храна.
Предупреждавам те, спри!
Защо трябва да се бием по между си?
Ако имаме в повече енергия, нека да я изразходваме против тези,
които ни докараха до тук.
Чакай!
Ето, нека си поделят това.
Поделете го.
- Извинете, вие ли сте Леон? - Да.
Самуел ми каза, че трябва да се видим. Аз съм Ицхак Лихтман.
О да, той ми каза за теб.
Ти си Золкиевка, нали? - Да. Бил съм там много пъти.
Познаваш ли равина там?
Равин Шмайтцер?
Да, той беше близък приятел на баща ми.
Знаеш ли, че го застреляха? - Не.
Случи се в синагогата.
По време на службата за Йом Кипур. Аз бях там.
Нека да отидем навън.
Намерил си го. Добре.
Самуел и аз правим малка група. Трябва да избираме нашите хора много внимателно.
Ние планираме бягство. - Бягство?
За колко?
Не знаем за сега. 10 човека, или 20 когато съставим плана...
Каквото и да си кажем тук трябва да бъде държано в тайна на всяка цена.
Заклевам се в бог. По-скоро ще умра тук, веднага отколкото да ви предам.
Добре.
Мога ли да взема жена ми и сина ми?
Колко голямо е момчето?
Четири.
Когато видя за последно жена ти и детето на гарата, къде бяха?
Те бяха с всички други жени и деца, отиващи към душовете.
- Сигурен ли си? - Да.
Какво има?
- Ицхак. - Какво? - Чуй ме. - Какво?
Това е лагер на смъртта. Всеки ден идва влак.
Всички хора, който отиват към душовете са мъртви.
Мъже, жени, деца. Всички.
О Боже... О Боже...
Ицхак. Ицхак.
Огъня, огъня е тяхното погребение.
Те бяха моят живот.
Красиво. Това е отлична работа. Отлична, нали?
Много хубаво Хер комендант.
Очаквам да изработиш пръстен на SS. Искам моите SS хора да имат хубав златен пръстен.
Започни веднага. - Да, господине.
Наведи се!
- Вие сте двама евреи с късмет. - Защо? Защо?
Видя ли новото момиче, отговорно за зайците?
Видях я. Не бих възразил да имам нещо такова в момента.
Еврейка? Това е отвратително!
- Ако я видиш... - Спомни си Пол и Грот.
Двама добри мъже. Изритани от SS и изпратени
на руския фронт за изнасилване на еврейски момичета.
Това ми изглежда нелогично. -На мен също. Заповядват ни да ги убиваме,
но не можем да се възползуваме от техните тела преди това.
Така трябва да бъде. Ние сме от SS. Ние сме от елита.
Не трябва да се цапаме с еврейска мръсотия. Британците са бомбардирали Хамбург отново.
И отново съм късметлия. Моята жена и децата са добре, благодаря на Бога.
Просто бъди щастлив, че си на безопасно място. Виж ни. Горди защитници на райха.
Не говори така. Баща ми беше убит през първата световна.
Изпълнявайки дълга си към отечеството.
И ние изпълняваме дълга си към фюрера тук.
Това е толкова достойно колкото да бъдеш на полесражението.
- Той е прав. - Полесражение. Вие сте луди.
Ти какво правиш? Седиш си в малката кабина и пускаш газта?
Включваш крана... Чакаш 20 минути... Изключваш крана... Велика работа.
За това се изисква голяма смелост. Бауер, колко евреи обгази днес?
- Не говори за това пред тях. - Те не чуват нищо, нали?
Съжалявам, господине. Не ви чух. -Виждаш ли, те са глухи.
- На колко си години? - На 15 господине.
15? Моят син е на 12. Надявам се, че той ще доживее до 15.
Имам предвид, че щом евреин може, защо той да не може?
Как се казваш? - Тойви, господине.
Тойви. Донеси ме още една бира. - Да, господине.
Разкарайте този касапин от тук.
Виждал съм Треблинка. Не знам как са успяли.
Немарлива сигурност, това е всичко. - Точно така, Хер комендант.
Щом евреите в Треблинка могат да се бунтуват и да запалят зданията
значи могат да го направят и тук. - Не и в Собибор, Унтерштурмфюрер.
Но въпреки това искам да се обърне допълнително внимание.
От Берлин ми съобщиха, че увеличават
броя на транспорта, отправен към нас до 3 ден.
Потвърждение на нашата ефективност. Ще бъдем пълни до дупка с евреи.
Кажете на вашите хора какво се е случило в Треблинка.
Очаквам да се погрижите, че нищо такова няма да се случи тук.
Да, Хер комендант.
Мога ли да ви помогна, господине?
Ето ви малък подарък. Създайте му работа.
Кажи им името си. - Познаваме Тойви, господине. Можем да го използуваме.
Никой не те е питал.
Искам златна украса. На дръжката.
Змия, която се увива около нея, от тук до тук.
Бих бил щастлив да направя за вас това господине,
но сержант Вагнер каза, че аз не съм...
Не искам да чувам за Хауптшарфюрер Вагнер,
Просто го направи или ще ти потроша костите.
- Разбра ли? - Да, господине.
Изпрати ми го в 3-ти участък утре сутринта. Ще питаш за мен на портала, Шарфюрер Бауер.
Искам златната украса, поставена тук в края на дръжката.
Да, господине.
Виж това.
Благодаря.
Виж, кожата е най-хранителната част.
Сложих едно парче в твоята супа също.
Пробвай я.
Трябва да ядеш. Най-доброто отмъщение за теб е да оцелееш.
- Ицхак... - Хм?
Моето семейство също беше убито.
Проверка след 2 минути. Хайде! Бързо!
Това което казвам е че може някак да използуваме украинските пазачи.
Възможно е. Колко лоялни са тези украинци към SS?
Те мразят SS толкова колкото мразят и нас, но те са наемници
и също така понякога са стреляли по тях.
Ние ги използуваме през цялото време.
Когато намерим злато или скъпоценни камъни в сортиращите бараки
крадем по нещо и подкупваме украинските пазачи за да ни носят храна.
Те стават богати, но поне ние оставаме живи.
Каква е идеята ти?
Да предположим, че намерим подходящия украинец,
подкупваме го да ни донесе отрова. Стрихнин, цианид...
Добре, имаме отровата, и какво?
Ами, кой сервира яденето на SS? Касапите. Ние ще ги накараме да ги отровят...
Те са деца, Самюъл. Твърде голяма отговорност е за тях.
Прав си. Проблема е, че ние не сме войници.
Не знаем как да убиваме, никога не сме...
Проверка, хайде.
Сержант Бауер ме вика.
Какво правиш? Не е разрешено да идваш тук.
Сержант Бауер заповяда да дойда тук, господине.
Чакай тук.
- Защо Мойше се бави толкова? - Може би се е загубил.
Не, ето идва.
Мойше! Мойше! Какво се случи? Някой нарани ли те? -Не.
Какво има? Какво се случи? Кажи ни. Отидох там за да взема това.
от сержант Бауер. - Да, това го знам.
Видях мястото с душовете.
И няма никакви душове.
Защото всички хора, които влизат там, биват убити.
Видях мъртвите тела. Жени, бебета...
Всички оплетени заедно. И затворници като нас ги хвърлят на каруци и ги откарват.
Всички са мъртви.
Цялото ни семейство е мъртво.
Ти си го знаел. Ти знаеше и не ни каза.
Моето семейство също е мъртво.
Сержантите казаха, че ако кажа на някой ще ме убият.
Нашата майка, нашия баща и нашата сестра са убити.
Сега аз искам да убивам. Аз ще убивам!
Кой от вас е Леон?
Аз съм. Ти си новия златар.
Шломо.
Да, здравей Шломо. - Какво става тук?
Как може да правите това на място където са убили вашите семейства?
Те убиват малки деца. А вие свирите музика, смеете се,
играете си, дори правите любов. Тук вътре е като карнавал.
И вие работите за тези чудовища!
Вие пакетирате нашите дрехи за да ги изпращате в Германия.
Облеклото на майка ми, облеклото на баща ми...
Сега, когато знаеш истината за Собибор, ще продължаваш ли да правиш бижутерия за тях?
Какво ще правиш? Ще откажеш?
Ще бъдеш достоен, защото ще ги оставиш да те убият?
Не, няма. Както и ние не.
И всеки ден ще бъде агония на съвестта.
За всички тук е същото.
Когато аз дойдох тук, бях с моята жена и малко дете.
Взеха ме да работя в сортиращата барака.
Моята жена и дете бяха изпратени към душовете.
На следващия ден аз сортирам дрехите, и аз... аз попадам...
Попаднах на техните дрехи. Намерих ги по случайност.
По този начин, разбрах че са мъртви. Моята жена. Моето дете.
Но какво друго да се прави, освен да се оцелява?
Да, ние пеем и танцуваме. Понякога се шегуваме. Правим любов.
В противен случай, се отказваме от живота. Ние работим за тях, за да оцелеем.
И оцеляваме заради една причина. Отмъщение.
И един ден ще го имаме. Разбираш ли?
Ще направя всичко за да отмъстя. Дори ако трябва да умра заради това.
На колко си години? - На колко години трябва да бъда?
Достатъчно голям си.
Вагнер ще закъснее за неговата обиколка днес.
Не няма! Ето го идва!
Добро утро, дами.
Как напредва работата тази сутрин?
- Не, моля ви... - Твое ли е?
- Какво ще правите? - Какво мислиш?
Няма бебета в Собибор
Ще я убиете ли?
Защото днес съм в настроения, теб ще оставя жива.
- Не! - А не трябва. Имаш късмет. Дайте ми бебето!
Не разбираш ли. Предлагам ти шанс да оживееш. Това е доста необичайно.
Плюя на твоето предложение, нацистко копеле.
Трябва да се махнем от тук. Трябва да излезем.
- Но дори да го направим... дори ако избягаме, после какво?
Ще изчезнем в гората.
Там има партизански групи. Ще намерим тези групи и ще се присъединим към тях.
Но първо по важното. Трябва да намерим начин да избягаме.
Това трябва да е един от нашите по-лесни дни. Тези холандци са въздържани.
Аз ще взема това.
- Ето. Пазете етикета за багаж. - Благодаря ви. Една секунда.
Заповядайте! -Не ни разрешават да приемаме бакшиши, госпожо.
- Глупости. Моля, вземете. - Не мога.
Добре, тогава просто като сувенир от Холандия.
Има ли тук други холандци вече?
Не, това е първият влак от Холандия.
Ето ви етикета за багажа. Не го губете. Благодаря ви, няма.
Когато питат за шивачки или перачки просто си вдигни ръката.
Без значение какво, кажи че си професионалист.
- Защо? - Просто го направи.
Погледни към SS. Много им е весело.
Копелета!
Не само умираме заради тях, ами им танцуваме като глупави атракционни мечки.
Това беше очарователно. Прекрасен народен танц.
- Благодаря ви. - Много очарователно.
Сега, всички танцувайте. Свирете.
Искам всички да се забавлявате. Хайде.
Танцувайте! Забавлявайте се. Хайде танцувайте.
Да танцуваме. Хайде. Танцувайте.
Мога ли да имам честта?
Нека да танцуваме. Хайде.
- Здравей, Бажли. - Здрасти.
- Танцуваш красиво. - Благодаря ти.
- Сама ли дойде в Собибор? - Да.
- Къде е семейството ти? - Не знам къде са.
- Аз съм сама. - И аз съм сам.
- Казвам се Хайм. - Аз съм Селма. Здравей.
- Ще танцуваш ли с мен? - О, да.
Хайде! Хайде!
- Изглежда ти се танцува. - Да, но не знам как.
Искаш ли да ти покажа?
- Но няма да се смееш. - Може би само малко.
Хайде танцувайте! Хайде!
Едно две три, един две три...
Виждала съм, че хората идват при теб за съвет.
Говорим за да минава времето.
Както и да е, ако мога да помогна, просто ми кажи.
Бажли, не знам как да говоря за такива неща...
но аз те желая.
Бих казала, че знаеш как да говориш за такива неща.
Шломо, аз съм на 26. Защо не попиташ някоя от по-младите момичета?
Никога досега не съм опитвал ябълка. Не искам тя да е зелена.
Бажли... Кога?
Ще видим.
Вагнер идва!
Продължавайте да работите.
Кога ще бъдат готови SS пръстените? - Днес ще завършим последните, г-не.
Имам заповед от комендант Райхлайтнер
да затворя работилницата когато пръстените са готови.
Защо? - Няма значение защо.
Сега ме слушай. Правя те отговорник на механо-работилницата.
Ще имаш 4 до 5 мъже на разположение и много тежка работа.
Ако искаш да живееш, ще видиш, че това е правилно.
Можеш да вземеш този с теб. Как се казва?
Мойсей.
Ax... краля на евреите.
Ще работите и спите в механо-работилницата и през нощта,
тайно, ще продължите да правите златна бижутерия
за мен и за който и ви изпратя. Помнете, ако тази тайна се разчуе
ти и малкият крал ще бъдете мъртви 5 минути по-късно. Разбрано?
Да.
- Господине, ами Тойви? По-добре си намери друга работа.
Каква друга работа, господине?
Каквато и да е друга работа!
Стани! Стани! Стани!
Добре, 25 за теб. И не забравяй да броиш.
Едно! Две! Три! Четири! Пет!
Шест! Седем! Осем! Девет! Десет!
Единадесет! Дванадесет! Тринадесет! Четиринадесет!...
Капо! Бързо! Движение! Размърдайте се!
Хей, вие. Донесете вода.
- Имаш ли огънче? - Мисля, че да. Хей, вие двамата, почакайте!
- Сега? - При потока, ще го ударя.
Добре, тръгвайте. Хайде!
- Какво ги бави толкова? - Не знам.
Остани тук, ще отида да погледна.
Шарфюрер! Шарфюрер Волф!
Два затворника... избягаха... при потока! Те имат пушка!
Ти, ти, и ти следвайте ме! Хайде!
Махнаха се. Да тръгваме! Хайде!
Слушайте внимателно!
Тази сутрин два затворника избягаха от северния лагер.
13 други затворника, без съмнение, вдъхновени от този идиотски пример
също се опитаха да избягат. Ако някои от вас искат да аплодират. Хайде, давайте.
Няма да има повече опити за бягство в този лагер. Ще го повторя:
Няма да има повече опити за бягство в този лагер!
Ще убием тези 13 мъже пред вас докато гледате.
Но ще направим нещо повече. Ще позволим на всеки един от тях,
привилегията да си избере някой от вас, като негов партньор в смъртта.
26 ще умрат днес.
Хайде изберете вашите партньори.
Свободно може да изберете партньорите си. Действайте.
Казах, действайте.
Направете го веднага!
Не! Никой от нас няма да го направи. Никога няма да го направим.
Нека обясня. Това е елементарна математика.
Няма да е много трудно да я разберете.
Ако вие 13-те не изберете, други 13 за да умрат с вас,
тогава аз ще избера 50.
Решението си е ваше.
13 или 50?
Съжалявам.
А сега да започваме. Вие ще гледате, така че да го запомните.
Ако видя някой да се обръща или да си затваря очите,
този човек ще се присъедини към 26-те, които ще умрат.
Шарфюрер Фаластер! Да, Хауптшарфюрер Вагнер.
Заемете позиции.
Отмъстете за нас!
Огън!
Достатъчна почивка. Всички да се връщат на работа.
Кажи на другите... Ще се срещнем в твоята барака тази вечер. 8 часа
Има нещо, което трябва да обсъдим.
Планирахме бягство за малък брой хора
но видяхте, какво се случи днес когато 13 се опитаха да избягат.
Същото нещо ще се случи отново.
Не можем да оставим стотици отзад, които да бъдат избити.
Затова, бягството, което ще планираме трябва да бъде за всеки затворник в Собибор.
Всеки? Дори работниците в 3-ти лагер?
Да, всички 600. Иначе никой.
Но това е невъзможно. Как ще изкараме 600 човека навън?
Вярвам, че има начин. И вярвам, че ние трябва да го намерим.
Леон е прав. Това е невероятна идея. 600 човека!
Всеки в Собибор трябва да има шанс да бъде свободен.
Няма друг избор.
Шломо?
Морис?
Мундек?
Ицхак?
Добре, тогава се договорихме.
Добре, нека да помислим и открием какъв трябва да бъде този план.
Има такъв, но просто трябва да го намерим.
Какво ще кажете за това? Правим 30 стълби в моята дърводелска работилница.
Те трябва да бъдат поне 3 метра. Това е съвършено!
В тъмната нощ се втурваме през оградата.
20 човека минават по всяка стълба. Хоп, хоп, хоп.
За нула време. Това са 600 човека.
- Дори да ги направиш, къде ще скрием стълбите?
- Кажи ги 20 стълби. 30 човека по всяка.
- Все ще намерим място където да ги скрием.
Ами минните полета извън оградата?
Няма да стане, Морис.
- Няма нищо, Морис. Продължавай да мислиш. Всяка идея може да се окаже правилната.
Нека да поговорим за тунел.
Точно така. Но трябва да бъде дълъг поне 50 метра.
Но как ще го направим?
Няма значение. Да речем, че прокопаем тунел и скрием пръстта.
Да предположим, че започнем бягството в полунощ
и се пада на всеки от 600-те човека по 1 минута за да мине
пълзейки през тунела за да избяга в гората,
което е невъзможно, но няма значение.
Това се равнява на 600 минути. 10 часа.
Ние все още ще бягаме в 10h сутринта.
Трябва да имаме истински план скоро.
Тук е някъде. Трябва да го намерим.
Ще се срещнем отново утре.
- Руски войници. - Какво правят тук?
Би трябвало да бъдат в лагер за военнопленници. Може би всичките са евреи.
Може би.
Искаше да знаеш за руснаците. Те всичките са евреи.
Те са тук за да изпълняват тежката работа в северния лагер.
Благодаря.
Виж дали техният офицер ще се срещне с мен при женските бараки тази вечер.
Не знам, какво става, но каквото и да е, ти пожелавам късмет.
Не, не, не. Сега, ще видим какво представлява.
- Нека видим, дали ни се доверява. - Или дали ние му се доверяваме.
Цивилни и войници, руснаци, поляци се доверяват един друг. Не знам...
- Добре де, поне трябва да опитаме. - Да предположим, че те избягат?
Ако те избягат, ние ще платим за това.
- Лейтенант, аз съм Леон Фелдхендлер. - Александър Печерски.
- Това е Самуел Фрайберг. - Приятно ми е л-т Печерски.
Всички ме наричат Саша. Това спестява време и енергия.
Благодаря ви. Бихме искали да знаем какво се случва навън.
Бихте ли ни казали?
Разбира се. - Как се развива войната?
Моля ви, моля. - Колко далеч е вашата армия?
Ние сме между 10 и 1000 км оттук.
Ние отблъскваме нацистите, но това е бавен процес.
Има ли партизани наблизо? Те могат ли да ни помогнат?
Те имат доста неща да правят.
Страхувам се, че тук трябва да си помогнем сами.